Armenias, ți-am spus să
Trăiască Regele !
Alexandru, fiul lui Filip, este noul rege dăruit de zei !
Ești rege acum ! Ești rege !
Zeii să-l binecuvânteze pe Alexandru !
- De ce în public ? - Așa trebuia să fie.
- Nu așa voiam să ajung rege. - Nu ești tu de vină.
Deja mă vorbesc pe la spate, în secret !
- Asta nu contează. Dar rușinea ?
Cine l-a ucis pe tata ?
Spune-mi. Altfel te voi acuza pe tine.
Cine ți-a spus asta ?
A fost ajutat ! L-ai ajutat tu ?
Nu, niciodată. De ce ?
De ce-aș fi făcut-o ?
Mulți au dorit asta. Grecii, perșii
Ești nebună ! Nu știi ce blestem ai aruncat !
Ia te uită ce exagereaza...
Chiar dacă asta ți-ai dorit de fapt..
De ce ?! Era tatăl meu, îl iubeam !
Nu era tatăl tău ! Cu toții știau asta !
Nu faci decât să minți !
Mă minți ca o vrăjitoare, mă zăpăcești de tot !
Uită-te la tine
Tu ești tot ceea ce nu era el !
El era îngust, iar tu ești rafinat
El a fost un general, iar tu ești rege.
El nu se putea conduce nici pe el, iar tu
tu vei conduce lumea
Ești ca o vrăjitoare când îmi vorbești așa.
De atâta mândrie, nici nu ți-ai jelit soțul.
Să-l jelesc pe el ?
Ce știi tu ?
Nu, Alexandru, Zeus e tatăl tău
- Poartă-te ca atare ! - Aș putea întâi să te ucid pe tine !
M-ai crescut într-o atmosferă de ură,
o ură care e mai puternică decât tine !
Te urăsc !
Am crezut că te va întări, Alexandru !
Și, pe Zeus, ai crescut frumos !
Ai sufletul de vrăjitoare
Sufletul tău e al meu, Alexandru.
Nu !
Tu mi l-ai luat ! Tu ești vinovată !
Încetează ! Nu te mai purta ca un prost !
Ești rege ! Poartă-te ca un rege !
Parmenion e de partea noastră. Execută-l pe Attalus imediat,
și confiscă-i pământul și bunurile, definitiv.
Nu te voi iubi niciodată, monstrule..
Cum de nu mi-ai spus asta atâția ani ?
N-ai învățat nimic ?
Nu de la tine, mamă..
Ce ți-am făcut
de mă urăști așa ?
Într-o zi ai să înțelegi asta
Că doar pe tine te port în inima mea..
Știu ce îți trebuie
Acum e momentul..
Zeii te favorizează pe tine
Ai putere, vei cuceri tot ce-ți dorești..
Al tău e totul ! Ia-le
Copilul meu
Nu a mai revăzut-o niciodată pe mama sa
Pe când se lupta cu triburile din Nord,
Olimpias a pus să fie ucisă Euridice, fosta soție a lui Filip,
împreună cu pruncul său.
Din necesitate, l-a ucis și pe unchiul său, Attalus.
Bineînțeles că vă temeți, cu toții ne temem,
pentru că nimeni n-a mai ajuns atât de departe.
În câteva săptămâni vom ajunge la ocean, pe drumul spre casă.
Vom construi corăbii, și vom naviga pe Nil către Egipt.
Iar din Alexandria, vom ajunge acasă în câteva săptămâni.
Ne vom întâlni cu cei dragi, cu care vom împărtăși
comorile și povestirile noastre despre Asia,
și gloria noastră nepieritoare, în veacul vecilor !
Cum ? Tăcere ?!
L-am auzit
Unde sunt acele amazoane mitice care se luptă și ucid bărbați ?!
Unde au dispărut ?
Care sunt acele triburi pe care nu le putem cuceri ?
Nycimicus ?
Antigonus ?
Mi se rupe inima, bărbații
sunt speriați !
Mărite rege..
nu tolerez plângăcioșii în unitatea mea
Am pierdut mulți oameni
Cei tineri nici nu au apucat să fie cu vreo femeie
Unii au murit de boli, alții au fost măcelăriți în Sydia,
sau pe malurile fluviului
iar alții n-au avut noroc, le-a fost dat să moară
40.000 am pornit încoace acum 8 ani
și am mers după tine peste 10.000 de mile
prin ploaie, prin soare
Unii din noi avem 40 de ani,
am ucis mulți barbari
Iar acum, când mă uit în jurul meu,
pe câți mai văd ?
Iar acum vrei să ne luptăm cu alte triburi de maimuțe mai la est
cu mii de monștri din aceia numiți elefanți
și alte mii care ne ne mai așteaptă
Camarazi
sunteți mai buni decât credeți
cei mai nobili dintre bărbați..
Știți că tot corpul îmi este numai oase frânte și cicatrice
de la sabie, săgeți, pietre, catapulte și bâte,
am suferit alături de voi toți !
Așa-i, mărite rege, și te iubim pentru asta !
Dar prea mulți au murit.
Tu ești Alexandru.
Dar noi suntem niște sărmani oameni, care nu vor să aibă necazuri cu zeii
Noi nu ne dorim altceva decât să ne vedem copiii,
și nevestele și nepoții pentru ultima oară
înainte să ne întâlnim camarazii
în infernul negru al Hades-ului.
Da, ai dreptate, Craterus.
Am fost neglijent.
Trebuia să vă trimit acasă mai repede, și am s-o fac.
Și nu vă va părea rău
pentru că voi dărui fiecarui oștean care a slujit 7 ani,
o pensie mare din comoara noastră..
Veți fi respectați, iubiți, nevestele vă vor considera eroi,
pentru tot restul vieții.
Și vă veți bucura de o moarte împăcată.
Dar visele tale, Craterus, și simplitatea ta,
se vor sfârși când le vei povesti copiilor de Persia,
și te vei sătura de bani și giuvaeruri
Pentru că voi iubiți în viață lucrul care distruge bărbații..
Nu vedeți ?!
Și voi, la fel ca mine, știți..
că pe măsură ce trec anii, și amintirile pălesc,
și când toate marile voastre victorii se vor stinge,
de voi se va vorbi mereu !
V-ați abandonat regele în Asia !
Căci eu voi continua, cu asiaticii mei !
Vrem să ne vedem nevestele și copiii înainte să murim !
Vă voi plăti pentru copii !
N-am luat nimic pentru mine.
Nu vă mai cer decât o singură lună.
Rușine !
Ascultă-l pe tatăl tău !
Am ajuns mai departe decât a visat vreodată tata !
Uitați-vă la barbari, au mai mult curaj ca voi !
Eu mă duc către Est !
Nu vedeți că-i place să fie numit Alexandru cel Mare ?
Cine a spus asta ?
Nu se va mai întoarce niciodată în Macedonia.
Lașule, ieși în față ! Spune-ți public acuzațiile !
De ce, ca să pui să fim uciși ?
Fiul lui Zeus ?!!
Îi terfelești amintirea tatălui tău !
Ca să ne omori așa cum l-ai ucis pe Cleitus ?
Ascundeți-vă, că vă descopăr eu.
Vă bateți joc de onoarea mea
Și tu, dragul meu Demetrius,
mă numești ucigaș ?
Nu sunt murdar de sânge pe mâini
Sunt pierdut dacă mă veți părăsi !
Arestați-l !
Sunteți cu toții o turmă de porci !
Lașilor, trădătorilor
Unde îmi sunt tigrii ?!
Au continuat, spre sud, către ocean.
Zdrobind revolta, și executând liderii,
a făcut ceea ce ar fi făcut orice general din acea vreme.
În mod clar, armata era divizată,
iar Alexandru nu mai era iubit de toți.
Rămâneți calmi
Împreună vom fi puternici ca zeii.
Parați cu stânga, și dați tare cu dreapta
E pierdere de timp
Strângeți rândurile !
Luați poziție de luptă !
Pregătiți-vă să-i înfruntați !
Veniți, macedonenii mei !
De ce rămâneți în urmă ? Mai repede !
Așezați oamenii în cerc !
Urmați-mă !
Urmați-l pe Alexandru !
Falangele sunt în pericol !
Spune-i lui Apponicus să vină spre centru, imediat !
Demetrius, Hephaistion să vină dinspre malul râului către centru !
Trebuie să ajungem la Craterus înainte să fie prea târziu !
Hephaistion, spre centru !
Veniți, macedoneni ! Goniți, goniți !
Pleacă de acolo !
Caii nu vor să înainteze !
Retragerea, retragerea..!
Vino, Bucefal
E doar o umbră
Noi doi, împreună, pentru ultima oară, Bucefal..
Cum e mai bine, să mori în rușine, sau acoperit de glorie nepieritoare ?
Macedoneni, de ce vă retrageți ? Vreți să trăiți veșnic ?
În numele lui Zeus, atacați !
Atacați !
Alexandru !
Regele a căzut !
A fost cea mai însângerată bătălie a sa..
Un adevărat măcel.
Sfârșitul motivațiilor sale
Nu va mai fi același bărbat niciodată.
Bărbați ai Macedoniei,
vom pleca acasă.
Vom pleca acasă.
Viața i-a fost curmată în India..
dar acesta e un mit.
În viață, Hercule a murit din cauza unei otrăvuri
dată de o nevastă geloasă.
Slăvind zeii la sfârșitul călătoriei sale,
Alexandru a spus adio estului,
și și-a îndreptat armata direct spre vest,
peste deșert
pe cel mai scurt drum către Babylon.
Din acea zi, nu s-a mai ținut socoteala celor care au murit.
A fost cel mai cumplit preț din viața sa.
Când a intrat în Babylon, după 6 ani petrecuți în estul îndepărtat,
Alexandru a captat atenția întregii lumi,
luându-și încă două neveste..
- Cum a fost aseară ? - A băut doar o gură de apă.
Dar cum e posibil ? Tifos ?!.. Din India ?
Nu cred că e vorba de asta, majestate
Câteva nopți de odihnă vor fi suficiente
Să nu mai bea vin, sau
Mă simt mai bine..
În curând, mă voi face bine.
Plecăm spre Arabia la primăvară, și nu plec fără tine.
Arabia..
Voi fi ca un șeic..
dacă nu voi muri mai întâi..
Tu nu m-ai lăsat niciodată să câștig,
ai fost mereu cinstit cu mine..
M-ai salvat de mine însumi..
Nu mă lăsa, Hephaistion
Alexandru al meu..
Îmi amintesc de bărbatul care voia să fie Ahile
Iar tu, Patrocle
Astea sunt mituri în care cred doar bătrânii ..
Dar ce mit frumos a fost
Cum ne ridicăm și cădem
Hephaistion..
Îmi fac griji pentru tine
Sunt un nimic fără tine
Luptă, Hephaistion..
Vom muri împreună
E destinul nostru..
Fără copii și fără neveste..
fără fii care să se joace împreună cum am făcut-o noi odată..
O mie de corăbii vom lansa de aici, Hephaistion..
Vom înconjura Arabia
și vom naviga către Egipt.
De acolo, vom construi un canal prin deșert..
pnă spre marea interioară, Mediterana..
apoi vom porni spre Cartagina, și spre marea insulă a Siciliei,
ne vor plăti tributuri imense.
După asta, triburile romane, buni luptători,
dar o să-i învingem..
Apoi vom explora pădurile Nordului,
și vom trece prin Porțile lui Hercule în Oceanul de Apus
Și apoi, într-o zi,
nici măcar în 10 ani de acum,
Babylonul, cu portul său adânc,
va fi Centrul Lumii..
Alexandriile vor crește,
populațiile se vor amesteca, și vor călători libere,
Asia și Europa vor fi înfrățite,
iar noi vom îmbătrâni, Hephaistion..
privind de la balconul nostru..
la această lume nouă
Unde e doctorul ăla ?
Nu-mi pot explica, mărite rege
Nu e posibil, jur pe Apollo
Executați-l !
Aruncați-l la lei !
Vino, vino
Vă omor pe toți !
Plecați, plecați..
Afară, imediat !
Afară !
Iar ești beat Ieși afară.
- E mort. - Cine ?
Mulți l-au urât, dar nu cred că altcineva ar fi îndrăznit !
Hephaistion a murit ?
Stai puțin
- Ești nebun ? - Mi-ai răpit tot ce aveam mai drag.
Copilul meu, Alexandru
Alexandru, port un copil
Îmi iubesc soțul..
Mărite Rege, vom avea un fiu
Și eu, care l-am crezut bolnav
Să nu mă mai atingi vreodată !
Un ultim toast..
Dă-o încoace
Bătrâni prieteni
Vino, stăpâne
Te aștept
Așteptați, așteptați
Vulturilor.. !
Port fiul tău, Alexandru
Lăsați-mă
Alexandru, te implorăm, spune-ne cine
Cine va conduce acest imens imperiu dacă ne lași ?
Zeus e tatăl tău
Alexandru, armata se va diviza
Va fi război..
Spune-ne, cine ?
Nu, a spus Craterus
În iunie, în anul 323,
măreața inimă a lui Alexandru
a încetat să mai bată,
și așa cum dorea, i s-a alăturat lui Hephaistion.
Dar in scurta sa viață, a realizat, fără îndoială,
gloria mitică a strămoșului său, Ahile..
și chiar mai mult
Sacrificiul a fost o moarte prematură,
dar privind din punctul său de vedere,
nu mă pot abține să nu spun că a cucerit chiar și moartea.
Amestecul Olimpiei în moartea tatălui său
era în mintea mea doar o probabilitate
Pentru el, era o povară
Alexandru era prea dornic să acapareze glorie
Dar prin sângele său, și doar prin asta,
era vinovata.
În câteva ore, conducătorii se certau ca șacalii pe cadavrul său.
Războiul lumilor începuse.
După 40 de ani, Cassandru în Grecia,
Craterus și Antigonas în vestul Asiei
Seluccas și Perdiccas în est,
eu în Egipt,
până când i-am divizat imperiul în patru părți..
Cassandru a spus că dorește să preia puterea,
și 7 ani mai târziu a pus să fie executată Olimpia.
Iar peste 12 ani, a reușit să-i distrugă întreaga linie de sânge a lui Alexandru,
când a otrăvit-o pe Roxana, și pe fiul său de 13 ani,
adevăratul moștenitor a Imperiului
Dar adevărul n-a fost spus niciodată.
Adevărul e că noi l-am ucis.
Am consimțit să păstrăm tăcerea,
pentru că nu mai puteam continua
Pe Ares, trebuia să așteptăm să pățim ca și Cleitus,
și în tot acest timp să le dăm averile asiaticilor pe care îi disprețuiam ?
Amestecul raselor, armonie ?
Vorbea el de lucrurile astea
Dar credea Alexandru că toate populațiile or să-l asculte ?
Eu n-am crezut niciodată în visul său
Nici unul n-a crezut.
Acesta e adevărul despre viața sa..
visuri și epuizare..
Mai bine să moară decât să ne spurce cu visele lor..
O să arunc ce-ai scris..
Sunt doar prostiile unui bătrân..
Mai bine scrie că a murit de febră, și de epuizare..
Ar fi putut rămâne în Macedonia, să-și facă o familie
Ar fi murit respectat..
Dar nu acesta era Alexandru
Întreaga sa viață, s-a luptat să se elibereze... de frică.
Și numai prin acest lucru, s-a eliberat..
Era cel mai liber om pe care l-am cunoscut.
Tragedia sa provine dintr-o singurătate crescută
și nerăbdare cu cei care nu puteau înțelege.
Și dacă dorința sa de a-i uni pe greci și barbari
a dat greș în final,
greșeala sa a adus succesul altora
Am trăit o lungă viață, scribule,
dar gloria și amintirea unui om,
care a aparținut marilor vizionari
Și cel mai mare din ei a fost acela care e numit acum
Megas Alexandros.
Cel mai mare Alexandru dintre toți.
Traducerea și adaptarea: adio67